Ще один знаковий день у історії України.
Верховна Рада прийняла закон 8173, відомий суспільству як закон “про заборону Моспатріархату”. Найбільш очікуваний суспільством закон (десятий числом із зареєстрованих у парламенті за останні три роки), яким озвучується норма, РПЦ в Україні заборонена, і який робить можливим ліквідацію парафій, афілійованих із РПЦ, якщо ті не захочуть усунути зв’язок із церквою країни-агресора та продовжуватимуть пропаганду русского міра.
Закон ухвалено.
Але давайте по порядку. Закон з новою, третьою числом назвою “Про захист конституційного ладу у сфері діяльності релігійних організацій”, зареєстрований в парламенті ще в січні 2023 року, пройшов серйозні митарства.
З часів антинатовських кампаній на протидію жодному закону не вкладалася така кількість російських коштів. За жодний з них депутатів не шантажували персональними санкціями Заходу.
Звучить як фантастика, але церкв,а яка педалює тему власних гонінь, наймає лобіста та реєструє контракт у Міністерстві юстиції США та сплачує послуги на рівні пристойної фінустанови. І тим не менше закон прийнято.
18 МІСЯЦІВ ДЛЯ “НАРОДЖЕННЯ” ЗАКОНУ
Давайте подивимося історію прийняття в розвитку. Що спричинило його появу і як змінювався проєкт закону.
Так бачать патріарха Кирила західні медіа.
Нагадаємо історичне тло, на якому розгорталося обговорення законодавчої заборони МП. Весна 2022 року. Патріарх Кирило вже публічно нагородив начальника Росгвардії іконою відразу ж після того, як відкрилися звірства в Бучі. Українське духовенство вже пройшло тортури в окупації, а СБУ вже дістало з-під сукна справи про численні випадки багаторічної співпраці духовенства МП із російськими спецслужбами. Десь в цей час відбувся перший обмін військовополоненими, і Україні вдалося обміняти священника-колобаранта на 28 полонених бійців ЗСУ. Суспільство обурене.
Наприкінці листопада 2022 року з’являється перший проєкт Закону 8221 “Про забезпечення зміцнення національної безпеки у сфері свободи совісті та діяльності релігійних організацій”.
У ньому згадувався Томос, Православна Церква України, і була дуже суперечлива норма, що в назві релігійних об’єднань може фігурувати назва “православна церква”, тільки якщо це дозволить Православна Церква України. Радикальненько, але в дусі часу.
1 грудня Президент Зеленський ввів у дію рішення РНБО, яке зобов'язало Кабмін внести у двомісячний термін на розгляд Верховної Ради законопроєкт про неможливість діяльності в Україні релігійних організацій, афілійованих із центрами впливу в Росії.
Саме наприкінці 2022 року начальником ДЕСС (Державної служби етнополітики та свободи совісті) став Віктор Єленський, влада взяла курс на рішення проблеми МП і саме його бачення лягло в основу нового урядового проєкту закону, над яким працювали всі фракції.
Перша редакція урядового проєкту закону 8173 з’явилася у профільному комітеті у січні 2023 року. І власне депутати різних фракцій вирішили, що працюватимуть над законом разом, використовуючи напрацювання минулих проєктів. Вимогою більшості депутатів було, що з урядового закону, який на виході мав стати спільним, зникнуть відсилки до Томосу і прибирається вимога, щоб словом “православна” могли називатися тільки ті, кому дасть це право ПЦУ. До слова, всі проєкти підтримувалися профільним комітетом.
Віктор Єленський шукав, як зменшити конфліктність закону. Натомість і опозиція, яка погодилася спільно працювати над текстом заявила, що назва закону “Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності в Україні релігійних організацій” заслабка, назву треба змінювати і в такому знаковому законі має стояти пряма норма про заборону РПЦ. Так закон уряду набув другої, але не останньої назви “Про захист національної й громадської безпеки, прав і свобод людини у сфері діяльності релігійних організацій”.
Віктор Єленський, який у ролі експерта перший на початку вторгнення заявив, що Моспатріархату немає місця на нашій землі і він має бути заборонений, у ролі міністра став куди більш обережний. Курс на ліквідацію МП він підтверджував, але всіляко наголошував, що йдеться про ліквідацію саме структур Московського патріархату, а не заборону православним нинішньої УПЦ МП сповідувати віру і виражати свої релігійні почуття.
Хоч і маленькими та обережними кроками, але “міністерство релігій” (так в народі називають ДЕСС) йшло до мети. Забезпечило на вимогу РНБО проведення релігієзнавчої експертизи, яка підтвердила, що церковно-канонічний зв’язок між МП в Україні та РПЦ не усунено.
Не сказати, що 2023 рік був безплідний для релігійного життя. Держава розривала угоду з Києво-Печерською лаврою. Віктор Єленський відбивався на різних майданчиках від звинувачень про гоніння. СБУ десятками відкривало справи проти священників-диверсантів. На момент написання тексту відомо, що розпочато кримінальні провадження проти понад 100 священнослужителів, 50 з них отримали підозри; 25 — судові вироки.
Українські військовослужбовці часто рятують ікони із зруйнованих росіянами церков. Фото однієї з бригад ЗСУ.
Було очевидно, що саме невдоволення людей диктує деколи сумнівні у правовому відношенні рішення місцевого самоврядування. Власне їх диктувала відсутність закону.
Але РПЦ мобілізовувала прихильників всередині парламенту, проєкт закону, вже прийнятий у першому читанні, підвис. Восени 2023 року очільники парламенту взагалі казали, що голосів під закон немає.
Проте суспільний запит нікуди не дівався. Єпархії Моспатріархату в окупації підтверджуючи репутацію лояльних дочок РПЦ реєструвалися в російському мін’юсті і плавно перетворювалися на РПЦ з де-факто на вже де-юре.
Цифри соціологічних замірів другий рік показували стабільне бажання 65% плюс суспільства, щоб держава або заборонила МП, або суттєво втрутилася в його діяльність (85% опитаних). Депутати різних фракцій збирали голоси, щоб звернутися до керівництва парламенту та ставити закон на голосування.
Боб Амстердам, лобіст РПЦ.
За чутками, таке зволікання із законом пояснюється тим, що члени духовенства МП (з числа глибоко пов’язаних із Москвою попередніми зв’язками) вигадали нову ідею, скажімо так, “додаткової, окремої від ПЦУ” автокефалії вже для Моспатріархату. Тоді вперше пролунала ідея, що чинні парафії Моспатріархату хочуть або окремий канонічний дах для себе, або провести новий “об’єднавчий собор” і нові вибори предстоятеля, де вибрати, наприклад, предстоятелем Онуфрія. Шукали виходи на владу, обіцяли, що організують з Фанару “новий Томос”, як кажуть в російських казках “пуще прежнего”. Історія несерйозна, але під ногами вони плуталися. Замість відповідати на заклик до діалогу ПЦУ розводили інтриги, сценаристкою яких, вірогідно, була Москва.
2024 рік став роком, коли питання знову постало на порядку денному.
Вже навесні 2024 року парламентський комітет з гуманітарної політики знову розглянув проєкт закону. Взагалі після першого читання нардепам довелося опрацювати 1200 правок, нерідко — просто законодавчий спам “опонентів”, щоб загальмувати розгляд. Ну власне всередині комітету згода на два засадничі пункти була досягнута. В тілі закону містилася стаття, що РПЦ в Україні заборонена, і була погоджена депутатами процедура, яка передбачає можливість заборони парафій МП, які не виконують вимог закону (детально — нижче). Комітет одноголосно проголосував правки. В цей час, якщо говорити про “технічні речі” в один проєкт закону увійшли і норми інших депутатських проєктів №8221 та 8262, які спрощували перехід релігійних громад з однієї церкви до іншої (читай із УПЦ МП до ПЦУ) та забороняли передавати державне чи комунальне майно у користування релігійним організаціям, які входять до структури, чий керівний центр знаходиться в Росії. Власне, такий очікуваний суспільством закон серйозно оновлював релігійне законодавство в принципі.
Потім засідання парламентського комітету відбулося ще двічі, в липні та серпні. Принципових правок в остаточну версію закону внесено не було.
Хоча дискусії виникали. Наприклад, ДЕСС дуже хотів уникнути у формулюваннях слів “заборона РПЦ”, мотивуючи це “чутливістю” західних партнерів, також (за словами депутатів та апарату комітету — ред.) Віктор Єленський хотів зменшити кількість згадувань про те, що закон приймається в інтересах національної безпеки. Зрештою, на останнє голосування в зал він виносився вже з третьою назвою “Про захист конституційного ладу у сфері діяльності релігійних організацій”. Зміну назви знову ж таки пояснюють гіпотетичними претензіями партнерів.
Цікаво, що між другим та третім засіданням парламентського комітету знову вигулькнула думка про чи-то додатковий “канонічний дах”, чи-то “другий Томос” для Моспатріархату. Цю тему намагалися гойднути, у тому числі блогери, помічені у зв’язках із Вадимом Новінським.
Підсанкційний Вадим Новінський (ліворуч), один з клієнтів Боба Амстердама. Досі зберігає вплив на верхівку МП.
Як сказав в ексклюзивному коментарі Укрінформу народний депутат України, співавтор та один з драйверів закону, очільник парламентського комітету гуманітарної політики Микита Потураєв: “Другий Томос, точніше уточнення до існуючого, можливий, і я думаю, це буде уточнення про дарування українській митрополії ПЦУ статусу патріаршества. Він можливий через роки, тільки після доєднання до ПЦУ парафій МП”. Саме Микиту Руслановича ми попросили прояснити, як діятиме закон.
ЯК ЗАБОРОНЯТИМУТЬ НОСІЇВ РУСМІРУ
— Процедура припинення організації (існує такий юридичний термін — саме “припинення організації”) не змінилася з часу реєстрації першого проєкту закону, — розповів Укрінформу Микита Потураєв. — Державна служба етнополітики та свободи совісті (далі — ДЕСС — ред.) може ініціювати припинення організації сама. Може ініціювати за зверненням державних органів, включно із правоохоронцями. Звернутися до ДЕСС можуть органи місцевого самоврядування та громадські об’єднання. Підставою для звернення може стати фактологічний матеріал в медіа. Вищеперелічені органи звертаються до ДЕСС, яке може розпочати дослідження. Мета дослідження виявити чи не виявити зв’язки із країною агресором та з’ясувати, чи займалася церква поширенням пропаганди русского міра. Це якщо йдеться про те, як забороняти. Тепер поговоримо про те, хто конкретно буде виявляти афілійованість та звертатися до суду. Після ухвалення закону до нього буде прийнята нормативна база (підзаконні акти — ред.) За цією нормативною базою буде створена спеціальна комісія (я переконаний, що вона буде створена максимально прозоро). Вона реєструється Мін’юстом, затверджується Кабміном. Якщо комісія встановила порушення, то дає 60 днів виправити їх. Або вони виправляють порушення, або оскаржують припис в рамках адмінпроцедури. Адмінпроцедура діє і зараз, а ми щодо неї приймемо закон до кінця вересня (це наше зобов’язання щодо ЄС). Якщо ДЕСС відмовляє, а припис залишається невиконаним, то комісія ДЕСС іде в суд. І каже, ось рішення комісії, просимо припинити організацію. Такою є процедура ліквідації структур. Це цивілізовано, демократично ґрунтується на нашому законодавстві. Але якщо до когось з очільників релігійної організації є вирок суду, який набув чинності за злочини проти національної безпеки, тоді правоохоронці СБУ інформують ДЕСС, що проти такої особи набрав чинності вирок, відповідно ДЕСС іде в суд, з матеріалами та проханням про рішення припинити цю релігійну організацію. Тобто, якщо старости релігійних громад, настоятелі, ієрархи, отримали вирок за державну зраду, то ДЕСС повинна звернутися до суду задля зняття з реєстрації очолюваних ними юросіб.
Ми погодилися, щоб судова частина запрацювала через 9 місяців після набрання чинності законом. Сам закон набирає чинності через місяць після підписання, на те, щоб зробили нормативну базу (підзаконні акти — ред.) необхідно ще три місяці. Плюс необхідний місяць на формування комісії. Ще місяць на дослідження після формування комісії та два місяці на виконання припису. Виходить вісім місяців. А де вісім там і дев’ять. Тобто для запуску судової процедури необхідно 9 місяців, а вся підготовча робота, набирає чинності одразу з ухваленням закону. Але навіть після припинення діяльності члени організації мають право заснувати нову, яка вже не буде пов’язана із центром в країні-агресорці.
Микита Русланович уточнив, що закон містить пряму норму заборони лише РПЦ. А українські релігійні організації лише зобов’язують припинити зв’язок із нею, і то після досліджень, приписів та у випадку невиконання черед суд. Тобто всі права дотримані, і за словами нардепа, чутки про спротив закону іноземних партнерів дуже перебільшені, наприклад, Латвія (член НАТО та ЄС) взагалі зобов’язала Церкву законом стати незалежною від РПЦ. Адже на думку нардепа, дві статті Конвенції прав людини (9 та 11) і ті, які стосуються релігійних організацій і громадських організацій, постулюючи права тих і других, другою частиною кажуть, що права можуть бути обмежені, якщо вони порушують права інших людей.
“Закон про “заборону” не про віру чи релігію, він про адміністративні зв’язки. Ми кажемо УПЦ: РПЦ — злочинці. Припиніть з ними зв’язки, а як не приберете, то будуть санкції. Втім, жодного обмеження українським громадянам не буде, якщо вони виконають приписи”, — каже нардеп.
ЗАМІСТЬ ПІСЛЯМОВИ
Про громадян хотілося б поговорити окремо. Бо інструменталізація промосковським начальством духовного життя конкретної людини, громади не означає, що цього життя немає. Або що ним треба нехтувати.
І щоб зняти побоювання вірян УПЦ МП і щоб відповісти на запитання, винесений у підзаголовок матеріалу. Чи стане закон шляхом в церковну єдність. Сьогодні до ПЦУ перейшла 1771 парафія, з них понад тисячу після вторгнення. (Не варто протиставляти цю цифру московським аргументам начальства УПЦ МП, а, мовляв, залишилося більше. Бо тоді постане питання, як ви рахуєте громади УПЦ МП. Із Кримом, який своїми руками віддали Москві, і де зруйнована остання парафія саме української Церкви? Із тими дев’ятьма єпархіями найбільш щільно населених регіонів країни, церковні структури яких пішли під Російську церкву без жодного опору. І, зрештою, в яке число увійшли віряни МП, які зараз за кордоном і шукають українську Церкву). Зараз підрахувати кількість живих парафій і кількість вірних МП дуже важко.
Українська церква живе і розвивається та відкрита для всіх. Фото з сайту ПЦУ.
Зрештою, те саме гарантує держава тим парафіям, як не захочуть доєднуватися до ПЦУ, але усунуть свою афілійованість із МП. Так, антиукраїнської проповіді не мають бути ані в приватних чатах, ані під час служби, це вже норма закону. Але все інше — будь ласка. Звертаючись до них, я б сказала, що навіть бовтаючись “сиротами” у канонічному полі поза юрисдикцій (якщо вас не влаштовує ПЦУ), ви зможете реалізовувати свої духовні практики. Для держави України головне у вас не мова богослужіння, і не календар, а християнське серце та українська душа. Бо зрештою це гарантує суспільну злагоду (християнську єдність, якщо не з вами, а з вашими дітьми) і... безпеку. Бо хоч останнє слово і випало з назви закону, але вона потрібна всім.
Ярослава МІЩЕНКО
![]() ![]() ![]() ![]() |
Что скажете, Аноним?
[09:20 12 сентября]
Тактика російських обстрілів України еволюціонує вже понад два з половиною роки.
[09:05 12 сентября]
[08:40 12 сентября]
14:00 12 сентября
13:45 12 сентября
13:30 12 сентября
13:20 12 сентября
13:10 12 сентября
13:00 12 сентября
12:50 12 сентября
12:40 12 сентября
12:30 12 сентября
[14:35 10 сентября]
[10:45 20 августа]
[09:05 07 августа]
(c) Укррудпром — новости металлургии: цветная металлургия, черная металлургия, металлургия Украины
При цитировании и использовании материалов ссылка на www.ukrrudprom.ua обязательна. Перепечатка, копирование или воспроизведение информации, содержащей ссылку на агентства "Iнтерфакс-Україна", "Українськi Новини" в каком-либо виде строго запрещены
Сделано в miavia estudia.